Hej, šerife.
Mercury je fakt výborné auto.
To auto jsem měl zrovna ten den.
Měl jsem hodně aut.
Jo, různých.
Hodně různých druhů aut.
Tahle holka, ona stála...
na kraji chodníku, jako stávají šlapky.
Ne od Batě, jiné šlapky.
Zastavil jsem vedle ní...
a elektrikou stáhnul okno.
Měla na sobě tuhle koženou sukni...
a spoustu chloupků na rukách.
To se mi líbí. Znamená to velkýho bobra a to mám fakt rád.
Říká: "Dáme rande?" Však víš?
Řekl jsem: "Jasně." Tak si nastoupila...
a pak jsme jeli na takové...
místečko, dobré pro nás oba.
Ona říká: "Kolik do toho chceš dát?"
"Tolik, abych viděl tvýho bobra. Vím, že stojí za to."
A ona: "$25."
To není pakatel pro pracujícího chlapa.
Vytáhnu těch 25 babek, ona si je strčí do boty...
vyhrne sukni...
a já vidím malý, křivý, neobřezaný penis.
Chápeš, že jsem chtěl svý prachy zpět.
Proč jsi tak vystrašená?
Není to San Quentin (pozn. věznice). Je to cvokárna.
Vetšina z nich ani neví kde je. Neublíží ti.
Tobě nevadí, že se za chvilku setkáš se zabijákem?
To ty studuješ žurnalistiku.
To jsou ty od novin.
- Z univerzity? - Ano, pane.
- Já jsem Jerry Woolridge. - Já jsem Marsha Dwiggins.
Toto je Theresa Evans. Bude tady fotografovat.
Sedněte si.
Jeden chlápek, John Leggitt Hunter, měl benzinku.
Dobrá benzinka, dobrý kšeft.
Byl to takovej typ, co jsi určitě už někdy potkal...
který si nezaslouží to, co má.
Jedna z věcí co měl...
byla krásná, mladá žena, Sarah.
Broskvička.
Byla víc jako představa v mysli než skutečná ženská.
Tak sem mu ji vzal...
Johnnnymu Hunterovi, kterej si ji nezasloužil....
Oh, nevím, jestli sem ti to už říkal...
ale byl to Francouz a tvrdil že je Angličan.
Tak sem vzal tlustou nylonovou strunu, abych ji od něj dostal.
Prala se, broskvička.
Musel vzniknout nějak zmatek.
Mluvil jsem s vaším zástupcem, učitelem nebo kým...
a řekl mu jasně: "Žádné focení".
Tohle je článek nebo něco takového, že?
Ano, pro školní noviny, ve kterých jsou fotky.
Jsou to normální noviny.
Karl je velmi citlivý na fotografování.
Nechtěl by být na titulní stránce novin jako velikonoční koláž.
No...
lopata dělá zatraceně moc kraválu.
Promluvím s ním, zjistím co si myslí.
Abys něco doopravdy pochopil, musíš to nechat vybuchnout.
A musíš prozkoumat všechny ty hořící kousky dokud ještě hoří.
Karle, mám tě vzít dolů do třídy.
Přišli za tebou nějací lidé.
Pojďme.
Vzpomínáš jak jsem ti říkal o těch lidech z novin?
Chtějí se tě na něco zeptat, ohledně tvého propuštění.
Myslí si, že to bude dobrý článek.
Promluvíš s nimi? Uděláš interview?
Jsou to ženy.
Myslím, že to pro tebe bude dobré. Uvidíš další lidi z venku.
To ti pomůže.
Pro začátek, bude mluvit jenom on, vy se na nic neptejte...
a nezírejte ne něj.
A jak mam dělat interview, když se nemůžu na nic ptát?
Promiňte, to je vše, co pro vás mohu udělat.
Můžu se na něco zeptat?
Když je na tom tak špatně, proč ho pouštíte ven?
Co když to udělá znovu? To se stává.
Jeho čas tady vypršel. To jsou pravidla.
Byl léčen a jeho stav přehodnocen, už nemá žádné sklony.
- Sklony? - Vražedné sklony.
Slečno, je mi líto, ale budete muset počkat venku.
- Proč? - Prosím.
Musím pro Karla ztlumit světlo.
Doufám, že uvidíte na psaní.
Hádám, že chcete vědět, proč jsem tady.
Hádám, že je to proto, že jsem někoho zabil.
A hádám chcete vědět, jak to, že jsem někoho zabil...
tak začnu od začátku a řeknu vám.
Většinu života jsem žil v kůlně vzadu za domem mých rodičů...
ve staré kůlně, kterou mi táta postavil.
Nechtěli, abych bydlel v domě...
tak sem jen tak seděl v kůlně a díval se na zem.
Neměl jsem podlahu...
ale otec mi vykopal díru, do které jsem si lehal...
na deku nebo dvě a tak.
Můj otec...
po většinu svého života těžce pracoval...
ne že bych to samé mohl říct o sobě.
Většinou jsem jen tak seděl v té kůlně...
a vrtal se v sekačce nebo dvou...
chodil jsem sem tam do školy, čas od času.
Ale děti tam, byly ke mně hrozně kruté...
a udělaly si ze mně jako sport, dělaly si jako srandu.
Takže jsem jenom tak seděl v té kůlně.
Můj táta...
pracoval na pile, dole na hoblovce...
pro pána jménem Dixon
Starý Dixon byl docela krutý chlápek.
Nezacházel se zaměstnanci dobře, ani dobře neplatil.
Nedával otci nic moc peníze.
Tak stěží dost na vyžití.
Ale hádám, že si vystačil celkem dobře.
Chodili ven, jeden nebo druhý.
obvykle mě matka...
krmila docela pravidelně.
Takže jsem věděl, že vydělává dost, abych měl sušenky a hořčici...
třikrát nebo čtyřikrát týdně.
Ale starej Dixon...
ten měl kluka...
jménem Jesse Dixon.
Jesse byl krutější než jeho otec.
Udělal si ze mně jako sport.
Když jsem byl tam dole ve škole.
Využíval mě, aby získal pozornost holek z okolí.
Říkávali...
že má matka byla velmi krásná.
Říkali to tak nějak když sem byl v té škole.
Hádám, že chcete, abych pokračoval a řekl co se stalo.
Tak hádám, že vám to řeknu.
Seděl jsem tak jednou odpoledne v té kůlně nedělal jsem toho moc...
jen tak zíral na zeď...
a čekal na matku, až mi přijde číst z Bible.
Slyšel jsem v domě nějaký rozruch...
tak jsem běžel na zápraží, abych se podíval dovnitř.
A tak jsem uviděl matku ležet na zemi, úplně bez oblečení.
A uviděl jsem Jesse Dixona jak leží na ní.
Užíval si s ní.
Začal jsem vidět rudě.
Vzal jsem srpák, který ležel vedle dveří.
Někdo tomu říká srp. Já tomu říkám srpák.
Má dlouhou dřevěnou rukojeť, Jakoby sekyrovou rukojeť...
s dlouhým ostřím zahnutým jako banán.
Zevnitř ostrý, zvenku tupý.
Takový používali pracanti na sekání trávy a čeho ještě kolem silnic. Ano.
Vešel jsem do domu...
a uhodil s ním Jesse Dixona shora do hlavy...
srazil ho dolů z mé matky.
Hádám že mě to úplně neuspokojilo...
tak jsem ho uhodil ještě jednou do krku, ostrou stranou...
a skoro mu useknul hlavu, zabil ho.
Matka vyskočila a začala hulákat...
"Proč jsi zabil Jesseho?"
No, když jsem zjistil...
že mé matce nevadilo, co jí Jesse dělal...
to mě ještě víc rozzuřilo, to co mi s Jessem provedla...
tak jsem zvedl srpák--
Někdo tomu říká srp, já tomu říkám srpák--
a uhodil s ním matku shora do hlavy.
Zabil ji.
Někdy se někdo ptá: "Udělal bys to znovu, znovu stejně?"
Hádám, že ano.
No a nakonec...mě dali sem...
a tady jsem už pořádně dlouho.
Naučil jsem se něco číst.
Trvalo mi čtyři roky přečíst Bibli.
Hádám, že rozumím velké části.
Někde nebyla tím, co jsem očekával.
Pořádně dlouho jsem spal v dobré posteli.
A teď si myslí, že už můžu jít.
Říkají, že mě pustí dneska.
Hádám že tohle je všecko co jste chtěla vědět.
Chcete víc detailů... Hádám, že vám to můžou říct oni.
Nevím, jestli je to dost pro vaše noviny nebo ne.
Zabijete ještě někdy, Karle?
Nehádám, že mám důvod nikoho nezabít.
- Kam půjde? - Kamkoli bude chtít.
Myslím, že půjde do Millsburgu, odkud pochází, asi 20 mil odsud.
- Bude pod dohledem? - Asi tak jako ostatní.
No, užijte si zbytek dne.
Seženu Malvina, aby vás vyprovodil.
Vyprovodil bys slečny ven?
Děkuji.
Hádám že si budu muset zvyknout dívat se na hezké lidi.
Tuším, že jo.
Hádám, že si budu muset zvykat taky na jejich pohledy.
Raději si běž vzít věci.
Nemám nic než tuhle knížky.
Raději si pro ně běž.
Tak dobře.
SMRTÍCÍ BUMERANG
Co si dáte?
Co si dáte, pane?
Chtěl jsem jako něco na jídlo.
No, a co to bude?
Máte tam nějaké sušenky?
Ne, tohle je Frosty Cream, nemáme sušenky.
Zato máme spoustu jiných věcí.
A co tam máte co je dobré?
Máme Big Chief Burgery, Bongo Burgery...
Foot-longy, Corny Dogy, Shaky, Krémové tyčinky.
Chtěl jste slyšet všechno co máme?
A co chutná vám?
No, hranolky jsou hodně dobré.
- Smažené hranolky? - Jo, hranolky.
Kolik za ně chcete?
60p za střední a 75p za velké.
Hádám, že si dám nějaké ty velké.
Dobrá. Jedny velké hranolky?
Tyhle zpropadené věci jsou pěkně těžké.
Taky se blbě nosí.
- To máš pytle s prádlem? - Jo.
Nemůže se o to postarat tvoje máma nebo táta?
Mám mámu, ale je v práci, v Hoochy's Dollar Store.
Táta je mrtvý. Srazil ho vlak.
Jak daleko s těma pytlema s prádlem jdeš?
Tak půl míle, myslím.
Můžu ti pomoct je odtáhnout, jestli nejsi proti.
Dobře, ale nemusíš.
Tak dobře.
Jmenuju se Frank Wheatley. Jak ty?
Karl se jmenuju.
- A tvoje příjmení? - Childers.
Co jsou to všecko za knížky?
Oh, různé.
Jedna je Bible, další knížka o Vánocích...
a další jak dělat tesařinu.
- Proč je s sebou nosíš? - Nemám je kam posadit.
To nikde nebydlíš?
Bydlel ve státní nemocnici.
- Proč? - Zabil jsem nějaké lidi celkem dávno.
Řekli, že to nemám v hlavě v pořádku a dali mě do ústavu pro duševně choré...
namísto do vězení.
- A pustili tě? - Jo.
- Jak to? - Řekli, že už jsem zdravý.
Museli mě propustit.
- A jsi v pořádku? - Hádám, že se cítím dobře.
Tohle tady je náš dům.
Nevypadáš že jsi někoho zabil.
Ty pytle můžem položit tady na zápraží.
Tak dobře.
Hraješ fotbal?
Nikdy jsem to nezkoušel, nikdo mě nikdy nevzal.
Já a dvojčata Barnetovi a další kluci...
pořád hrajeme na hřišti střední školy.
Jestli si chceš zahrát tak se klidně stav, protože my taky nejsme dobrý.
Uvidíme se později.
Tak dobře.
Karle, nemůžeš tam jen tak vpadnou.
Co tady probůh děláš?
Chci se vrátit zpátky a zůstat tady.
To nemůžeš. Jsi volný.
Jsi volný, takže můžeš dělat co se ti zamane.
Hádám, že mi nezáleží na tom, být volný.
Nevím, co mám dělat.
Budeš se to muset naučit.
Nějakou dobu to potrvá.
Nemáš někoho, kdo by ti ze začátku pomohl?
Ne, pane.
Tvůj táta bydlel tam co dřív, co jsem slyšel.
Ten by ti nemohl pomoct, co?
Promiň. Nepřemýšlel jsem.
Nemáš nikoho?
Ne, pane. Nikdy jsem tam venku nikoho nijak zvlášť neznal.
Ne tak aby mi pomohl, to vůbec.
Karle, pravdou je...
že nevím, kam si myslí že půjdeš, co si myslí že budeš dělat.
Kdyby bylo po mém, tak bych tě klidně vzal zpátky, když si to přeješ.
Dělám prostě svoji práci.
Chápeš mě?
Posplouchej, Karle, znám jednoho chlápka...
který má servis v Millsburgu.
Chodili jsme spolu do kostela.
Umíš spravovat různé věci a tak.
Když se za tebe zaručím, dám ruku do ohně...
myslíš, že bys zvládnul u něj pracovat, když tě vezme?
Jsem hodně šikovný, hádám, se sekačkama a tak všelijak.
To vím. Sám jsem to viděl.
- Mohl bys to zkusit? - Hádám.
No, nemůžu ti slíbit, že tě vezme.
A budu mu muset říct o minulosti.
Nikdy jsem nebyl dobrý na dějepis.
Ne. Myslím tvou minulost.
Proč jsi tady byl.
Hned ráno tě tam vezmu.
Ty nemáš kde přespat, že?
Ne, pane.
je to proti předpisům, abys zůstal tady.
Kdyby se cokoli stalo, já bych byl zodpovědný.
Hádám, že můžu chodit jen tak okolo, sednout si a číst trochu.
Karle, dal by sis koláček?
Ne, děkuju.
Takže Jerry tě zítra někam bere?
Neznám nikoho jménem Jerry.
To jsem já, Karle. Moje křestní jméno.
Jedeme se podívat po práci dolů do Millsburgu...
tam jsem se narodil.
Dal by sis kávu?
Po kávě jsem krapet nervózní.
Tati, můžu jít do postele?
Jistě. Dneska spíš s mámou.
Já spím s tvým bratrem, aby Karl měl vlastní pokoj.
Proč?
Protože je návštěva.
Takže, máš už tady připravený nějaký povlečení.
Koupelna je na chodbě.
Vyrazíme už za svítání.
Je to takovej starej kovbojskej zvyk.
Jerry, proč si ho nedal do Bubbova pokoje? Ten jeho sestry je trochu holčičí, ne?
Jo, uvažoval jsem o tom. Ale teď už ho nemá cenu stěhovat.
Tati...
Neměl by někdo z nás zůstat vzhůru a hlídat ho, nebo tak něco?
Proboha ne, co je s tebou?
- Je to blázen, ne? - Není Bubbo, to neříkej.
- Karle, jis vzhůru? - Ano, pane.
Ty jsi nespal?
To jsi celou noc jen tak seděl?
Ano, pane.
Pojď. Raději vyrazíme.
Tak dobře.
Jerry, jak se máš?
- Hej, Biile. - Rád tě vidím.
- Taky tě rád vidím. Jak se všichni máte? - Moc dobře.
Děcka mě dohání k šílenství a Phylis chce pořád spravovat dům...
ale jinak si nemůžu stěžovat.
Stejně by to nepomohlo. Znáš Scootera?
Nemyslím že jo. Rád tě poznávám.
Jak to jde?
No, to je on, říkal jsem ti o něm v telefonu.
Jestli se ti nebude líbit, pochopím to, ale nemůžu ti o něm lhát.
Dostal se do těch trablů, ale byl mladej.
Vzpomínám si. Rozkouskoval je, jedna z nich byla máma.
A mladýho Dixona.
Do pekla, vždycky jsem to chtěl udělat sám. Byl to kretén.
Pamatuju si ho taky.
Něco jako retard nebo tak, kdysi ve škole.
Vypadá to že pěkně vyrostl spravil se.
Nemyslím že by ještě někomu ublížil.
Nevypadá moc jako předtím. A umí dobře spravovat malé motory.
Je to pašák. Vlastně nic jiného od mala nedělal.
- Bojíš se ho, Scootre? - Ne, nemyslím.
- Mluví? - Oh, jo.
Říkáš že může zůstat vzadu?
Proč ne. Ale jestli něco ukradne...
Vezmu si to od tebe.
Nebude krást. Je to dobrák. Hledí si svého.
Mám garáž plnou práce. Scooter to sám nezvládne.
Karle, Pojď sem.
Tohleto je tvůj nový šéf.
Jmenuje Bill Cox. Vede to tu.
říká, že tu můžeš pracovat a spát vzadu.
- Rád tě poznávám, Karle. - Děkuju.
Je to za minimální mzdu. Vzadu je jenom armádní postel a záchod.
To je dobrý. Skočím ti do auta pro knížky.
Tak dobře.
Že prej jsi šikula na spravování sekaček a tak.
Tak trochu jsem se v nich vrtal.
Oběd si většinou dáváme z Frosty Cream.
Budem ti platit, než se postavíš na vlastní.
Mám rád ty smažené hranolky.
Jo. Já taky.
Dělají taky dobrej double burger.
Tak dobrá. Uvidíme se pozdeji.
Karle, vedl sis dobře. Měli pravdu.
Scootere, brzo tě odsud vykopne, jestli nebudeš dávat bacha.
- Uvidíme se zítra - Počkej.
Půjdu s tebou a zamknu.
Pod postelí je deka a v koupelně nějaké mýdlo.
Ještě něco. Když zamknu tyhle dveře, nedostaneš se v noci ven.
- Chtěl jsi někam jít? - Hádám, že ne.
Až se to usadí, dostaneš svůj klíč, abys mohl chodit ven.
- Uvidíme se pozdějc. - Tak dobře.
...a pak ten dědek říká: "V mým věku bych radši měl mluvící žábu."
Tak zatím, JW.
Říkal jsem ti ten o těch dvou starejch chlápkách, co močí dolů z mostu?
Nepamatuju se.
Tihle chlápci vytáhli svoje ptáky, aby se vychcali z mostu.
Jeden z Kalifornie, druhý z Arkansasu.
A ten chlápek z Kalifornie říká, "Kámo, ta voda je studená."
A ten z Arkansasu na to: "Jó, a taky hluboká."
Chápeš?
- Jó, ten je dobrej. - Moc dobrej.
Myslím, že už jsi mi ho někdy říkal. Nasmál jsem se.
- Starej dobrej. - Jo, je to klasika.
Karle, přemýšlel jsem, a není to moc křesťanský zamykat tě tam.
Byl jsi zamčenej dost dlouho a já v tom nemusím pokračovat.
Můžeš chodit sem tam jak se ti zachce. Tady.
Vezmi si tenhle klíč. Dostaneš se v noci ven a dovnitř.
Tak dobře.
- Jsou ty hranolky dobrý? - Jsou dobrý, dobře.
Máš nějaké peníze?
Dali mi něco když mě pustili.
Něco jsem utratil za autobus a za hranolky.
Dneska ti zaplatím za příští týden...
abys měl něco na živobytí.
Potřebuješ tam nějakou pastu a hygienické potřeby.
Kup si nějaké časopisy a bonbóny...
abys měl v noci co dělat.
Tak dobře.
Pustím tě dokud je ještě světlo.
Myslel jsem, že tu na prahu někoho slyším. Jak že seš, Karl?
Ano, pane, to jsem. Ty se nazýváš Frank.
Jo. Co tu okolo děláš?
- Řekl mi abych se stavil. - Chceš s náma hrát fotbal?
Nejsem v tom dobrej. Jen jsem přišel, abych tě viděl.
Zrovna jsem chtěl zajít za mámou do práce. Pracuje od 2:00 do 8:00.
Tak dobře.
Chceš jít se mnou? Seznámím tě s mojí mámou.
Neměl bych se bát tvojí mámy, když půjdeme společně.
Pojď. Bude se ti líbit. Je fakt milá.
Dá nám co budeme chtít, bonbón nebo tak.
Potřeboval jsem udělat nějeký nákup.
Hádám prodávají pastu?
Jo, prodávají od všeho trochu.
Neřeknu jí že jsi byl v ústavu za zabíjení.
Pojď. Půjdem.
Musíš se bez toho všeho tuku naučit žít.
Tady na jihu, je tuk ve všem.
Mám ráda smažené kuře, smažené okra, omáčky a sušenky.
- To tě zabije. - Hej, mami, Vaughane.
- Co provádíš, zlato? - Vsadím se, že vím.
Chceš bonbóny a sodovku, že? - Jó.
To ti zničí zuby. Mám něco lepšího.
Maso v konzervě je v akci-- čtyři plechovky za dolar.
Moc se neprodávají, ale tomu správnému klukovi klidně nějaké dám.
Nemám rád maso z konzervy.
Táta říkal, že jsou z pysků, ptáků a střev.
Nemluv tak. Ten divnej chlap sem šel s tebou?
Mohu vám pomoci?
To je Karl. Potkal jsem ho u prádelny.
Karle, tohle je Máma a Vaughan.
Vaughan je manažer.
Nechá mámu odejít kdy chce, protože jsou nejlepší kamarádi.
Rád tě poznávám, Karle.
Těší mě.
Franku, pojď se mnou na minutku dozadu.
Nikdy jsem vás tu neviděl.
Ne, pane, Hádám, že ne. Ještě jsem tu nebyl.
Tenhle obchod tady nebýval.
Už je tady 17 let. Žil jste tady předtím?
Narodil jsem se a vychovávali mě tu, než mi bylo 12.
- Co vás přivádí zpátky? - Cože to říkáte?
Proč jste tady?
Pustili mě z ústavu.
Doopravdy? A jak dlouho zůstáváte?
Pan Woolridge mi našel práci v Bill Coxově servisu.
- Máte tady rodinu? - Nestojí za řeč.
Hej, Karle. Hádej co! Máma říkala, že můžeš bydlet u nás v garáži.
Naše auto se tam stejně nevejde. Je fakt pěkná.
Frank mi o vás pověděl. Miluje společnost.
Zvlášť co jeho táta umřel.
Nemá smysl abyste zůstával v té staré zatuchlé dílně.
Je retardovaný, chudák.
- Právě ho pustili z ústavu. - Vím.
- Můžeme si vzít bonbóny a sodovku? - Jistě. Do toho.
Pojď.
- Myslíš, že je bezpečné nechat je spolu? - Frankovi se strašně líbí.
Líbí se mu jak mluví a že mu pomohl donést ty věci z čistírny.
Byl moc dlouho v nemocnici, musel na tom být hodně špatně.
Je retardovaný. Frank někoho potřebuje místo otce.
Bůh ví, že ten nafoukanec Doyle není ten pravý.
- A co já? - Frank v tobě nevidí "chlapa".
A Karl je chlap?
Tohle je moje tajné místo.
Chodím sem, když se potřebuju být sám.
Chodíval jsem sem s Karen Crossovou.
Byla jako moje holka.
Chodili jsme sem, drželi se za ruce a povídali...
a při baterce si četli knížky.
Před lidmi se mnou nesměla nic mít...
protože máma a já nemáme moc peněz.
Ale její táta je zubař, takže jsou bohatí.
Byli tví rodiče bohatí?
Ne, tak stěží jsme vyšli, hádám.
A jsou ještě někde tady okolo?
Matka je mrtvá.
Otec tady ještě pořád bydlí, ale nechce se mnou nic mít.
- Jak víš? - Nikdy nechtěl.
Hádám, že se asi moc nezměnil.
Jak umřela tvoje máma?
Nemusíš vědět takovéhle věci.
Jsi malý kluk.
Měl bys mít hezké myšlenky dokud jsi kluk.
Ještě budeš mít dost času na to ostatní.
Míval jsem strašné myšlenky co táta umřel.
Někdy si přeju, abych byl zase malý a on byl tu.
Máma je fakt dobrá, ale přál bych si mít oba dva.
Jednou jsme jeli autem do Memfisu.
Pršelo tak moc, že jsme neviděli na cestu...
ale já jsem se nebál, protože dokud řídil táta...
nic se nám nemohlo stát.
Takhle to mám teď s mámou.
Máma má přítele.
Jmenuje je Doyle Hargraves.
Pracuje jeko zedník, takže se krásně uživí...
ale vůbec nepomáhá mámě penězma.
Je na mámu zlý a vůbec mě nemá rád.
Máma říká, že žárlí, protože jsem tátův a ne jeho.
Spává u nás doma a taky má svůj vlastní.
Někdo říká, že takhle může mít víc přítelkyň.
Mám rád noci, kdy tam není, nejsem pak tak nervózní.
Jaktože s ním pořád je, když je na ni zlý?
Říká, že na tyhle časy je pro ni dobrý.
Byla sama co táta umřel.
Ale někdy neví proč s ním je.
Vyhrožoval jí, že ji zabije, kdyby ho opustila.
Kdyby tu táta byl, tak by zabil toho kdo by vyhrožoval mámě.
Vaughan je na mámu fakt hodný.
Vaughan, kterého jsi potkal.
Ale s Doylem nic neudělá. Je funny.
Ne "funny," ha-ha. "Funny," jako teplouš.
Dělá to s chlapama.
Kvůli tomu se neumí rvát, ale určitě je hodný.
Je ze St. Louis. Teploušům se vede líp ve větším městě.
Přál bych si aby byl na holky.
Raději aby byl mámin přítel on, než Doyle.
Karle, pamatuješ, jak jsem ti řekl, že tátu srazil vlak?
Ano, pane, vybavuji si to.
To není pravda. Zastřelil se brokovnicí.
Hádám, proč to udělal?
Protože neměl dost peněz, aby nás zaopatřil tak jak chtěl.
To bylo v dopisu na rozloučenou.
Vyhodili ho z práce tak dělal jenom příležitostně.
Já myslím, že se o nás staral dost dobře.
Karle, opravdu jsi někoho zabil?
Ano, pane, zabil.
- Koho jsi zabil? - Dva lidi.
- Byli to špatní lidé? - Myslel jsem, že jo.
Možná si to zasloužili.
Když jsem vyrostl, naučil jsem se, že se nemá zabíjet.
Ale můžeš, když se bráníš, pak je to sebeobrana.
Byla to sebeobrana?
Můj táta byl skvělej.
Myslím, že hodně dobrých lidí umírá.
To si myslím.
Karle, jsi si jistý, že chceš zůstat s těma lidma?
Tady jsi vítaný. Pracuješ výborně.
Ten kluk chce, abych tam bydlel.
Tak dobrá. Uvidíme se brzo ráno.
Jak funguje tenhle kultivátor?
Spravil jsem ho. Teď chodí perfektně.
Spravil jsi ho? To mě poser.
Scooter říkal že nejde spravit.
No jasně, Scooter je líný čubčí syn.
Ty jsi ho fakt spravil. No, to mě sakra poser.
- Uvidíme se zítra. - Tak dobře.
Nemyslím že mě to bude srát. Stejně tady moc nejsem.
Jestli chceš mít retarda v garáži, je to tvoje věc.
Mám tam nějaké nářadí, nechtěl bych aby se něco ztratilo.
Mohl bych si je vzít k sobě domů.
Karl je poctivý. Nic by neukradl.
Frankie, nemluvil jsem s tebou, že ne?
- Ne, pane. - "Ne, pane" je správně.
Mluvil jsem s tvojí mámou. Je to na ní, ne na tobě.
Já to tak nechám, protože mě poprosila, ne kvůli tobě.
Slintá a dává si věci do vlasů a tak, tenhle retard?
Budu to mít těžké, jíst s někým takovým.
Stejně jako s starožitným nábytkem nebo skrčkama.
Nemůžu se klidně napít, když stojím vedle starožitnosti nebo trpaslíka.
Doyle, Jsi hrozný. Neměl bys být takový.
Neříkám že je to správné. Ale pravda je, že je mi z něj špatně.
- Za co byl ve cvokárně? - Je prostě postižený, myslím.
Ne, zmagořil a něco provedl.
Spousta retardů jen tak běhá po světě a nejsou zavření ve cvokárně.
Přemýšlej o tom, Lindo.
Ty víš co udělal, Franku?
- Nejsem si jistej. - Radši bys to měl zjistit.
Mohl sekyrou rozsekat rodinu na kousky nebo tak.
Franku, radši se ho zeptej.
Nezraň ho, ale měli bysme to vědět.
jsem si skoro jistá, že nic neudělal. Vypadá mile.
Jste oba udělaný do milejch lidí, co?
Ten je milý. Každý je milý. Když mluvím o milých lidech, kde je tvoje kámoška?
- Myslel jsem, že přijde. - Bude tady za chvilku.
- Jdeme na zmrzlinu. - No není to milé?
A co bude s večeří, když ty si pobíháš s tím teploušem?
Nejsi postižený. Něco si udělej.
Odmlouváš, že jo?
To mě rajcuje.
Franku, běž si hrát do pokoje, Doyle mluví sprostě.
- Nechce se mi hrát. - Nechce se mu. Nech ho tady.
Buďme rodina než váš retardovaný a teploušský kamarád přijde.
- Karle? - Ano, pane?
Takže tady doopravdy zůstáváš?
Ten kluk mě tady chce.
Už jsi klepal?
- Ne, pane, to ne. - A jak dlouho tady jsi?
Celkem dlouho, hádám.
Dřív než se tu usadíš, musíme si o něčem promluvit.
Můžu tě vzít na oběd?
Jedl jsem trochu zpátky.
Myslím zítra, nebo pozítří.
Hádám, že bych mohl v poledne něco sníst.
Bill Cox mi většinou bere oběd zabalený...
ale hádám, že to bude moct zítra vynechat.
Tak já tě kolem poledne přijedu vyzvednout, ano?
Tak dobře.
Přišla tvoje kámoška.
'Hoj, poďte všichni dál.
Pojďte si sednout.
- Hej, Vaughane. Jak se máš, Karle? - Přijatelně, hádám.
Karle, tohle je Doyle. Franku, ty a Karl běžte nachystat bydlení do garáže.
- Vaughane, můžeme jít? - Jistě.
Zlato, nespěchej tak.
- Chcete s Karlem jít s náma? - Já ne.
Máme co na práci.
Vaughane, víš co jsem slyšel?
Že hážeš očko po Albertovi od pohřebáků.
- Znám Alberta. Jsme kamarádi. - Slyšel jsem, že jste víc než kamarádi.
Slyšel sem od Dicka Riverse, že vás nachytal, jak jdete na to...
vedle rakve staré paní Ogletrové, tuhé jako špalek.
- To je absurdní, naprostá lež. - Pojď, Vaughane.
Za chvilku jsme zpátky. Něco vám přinesu.
- Jídlo se vám ohřívá v troubě. - Áha, tys to nachystala.
Vaughane, nemyslel jsem to tak. Dělal jsem si srandu. Víš ne, vole.
Vím. Že jsi na hlavu.
Karle, Pojď sem, sedni si a povídej.
Karle. Pojďme do garáže.
Zatraceně. Já si s ním chci promluvit.
Sedni si, Karle.
Co máš v batohu?
Tohle a tamto. Pastu a tak.
- Co je to za knížky? - Různé.
Jedna z nich je Bible.
Věříš Bibli, Karle?
Ano, pane. Velké části.
Nerozumím všemu.
Máš štěstí, že já ji neznám vůbec.
Tenhle splodil támtoho, tamhleten splodil toho...
a splodil a splodil a Hle! a Vizte! a někdo říká nějaké kraviny někomu jinému...
- Jak moc zaostalý jsi? - Nech toho, Doyle.
Frankie, buď zticha. Hovoříme. Dospělí hovoří.
Byl jsi zavřenej, žes rozsekal sekerou někoho na kousky, nebo co?
Nikdy jsem nepoužil sekeru, jestli se dobře pamatuju.
Takže jsi jako pako?
Je mi jedno co a jestli jsi to udělal.
Ja se nebojím ani hovno.
Myslíš že se tě budu bát, když tu budeš bydlet?
Jsi jenom hrbatý retard.
Jenom si dělám prdel. Vítej do našeho skromného příbytku, kámo.
Frank potřebuje kámoše.
Frank je totiž slaboch.
Táta ho učil, jak se stát pusinou.
Nech mýho tátu.
Vypadněte do té garáže, nechte mě být.
Běžte.
Poď, Karle.
A matce o tomhle nic neříkej.
Nechci, aby se začala bát.
Zabil bych toho čubčího syna. Nenávidím ho.
Neměl bys takhle mluvit. Jsi malý kluk.
No, nenávidím ho.
On by s tebou taky neměl tak mluvit.
Je na tebe a tvoji matku zlý.
Tvoje máma a ten člověk, co mě bere na oběd...
budou brzo zpátky.
Zůstaneš tady s náma dlouho?
Hádám, že tak douho jak budete chtít.
Dostal jsem nějaké maso v konzervě a keksy, jestli chceš.
Jak to můžes jíst, víš z čeho je dělají?
Hádám, že mi chtnají docela dobře.
Líbí se mi jak mluvíš.
No, mně se taky líbí jak mluvíš.
Myslíš, že je to fakt z ptáků?
Víš že bys neměl používat takové slova.
Voní to nějak divně.
Je to trochu silné. Podívej se sem.
Myslím, že máš pravdu. Asi jsem jednoho viděl.
Děkuji vám.
Pane, mohl byste mi podat tu hořčici?
Děkuju.
Okay, Karle. Důvod, proč...
jsem tě sem vzal je...
abychom si promluvili, o něčem, co mi leží v hlavě.
Tak já vyložím karty na stůl.
Kde začít?
Linda a Frank jsou pro mě hodně důležití.
Jsou jako moje rodina.
Moje vlastní rodina nikdy nebyla taková.
Jsou to hrozní lidé. Ve skoutečnosti...
jsem se čtyři roky modlil, aby můj otec zemřel...
až jsem si uvědomil, po dlouhé terapii...
že nenávidět ho bylo plýtvání energií.
Takže teď je mi to prostě jedno.
Ale víš, ty a já jsme si dost podobní...
jakkoli to může znít divně.
Nemyslím fyzicky nebo dokonce mentálně, vlastně...
spíš emocionálně.
Totiž, s tím čím jsme se potýkali v životě--
Jsme jiní. Lidé nás vidí jinak.
Ty jsi-- Máš...
vlasní trápení nebo co a já--
No, moje není tak snadno vidět.
Zrovna se to chystám říct.
Jsem gay.
Překvapuje tě to?
Že jsem gay?
- Víš co je "gay", že jo? - Hádám, že ne.
Homosexuál.
Přitahují mě muži. Sexuálně.
Ne "funny," ha-ha. "Funny," jako teplouš.
Ale to je dost urážlivé vyjádření!
To bys neměl říkat.
To tě naučili, že jo?
Ano, pane, slyšel jsem to takhle říkat.
Tak jako tak, je to těžké být gay-- Tak se to říká správně--
v malém městě jako je tohle.
Mockrát jsem chtěl odejít, ale...
protože miluju...
Lindu, Franka a...
a jistou další osobu--
Zůstal jsem tady. Ačkoli, jsem nesvůj.
Jestli budeš bydlet ve Wheatleyových garáži...
musíš vědět, že to nebude jednoduché.
Doyle je monstrum.
Nejenom omezený vidlák, ale monstrum, nebezpečný člověk.
Říkám Lindě, že jí a Frankovi jednoho dne ublíží...
možná dokonce zabije.
Viděl jsem mu to v očích. Jsem velmi citlivý, skoro nadpřirozeně.
Ale Doyle, ten ti ze života udělá peklo.
Ještě jednu věc.
Nic mi do toho není, proč jsi byl v ústavu.
Každý má nějakou minulost.
Možná...
že jsi chtěl spáchat sebevraždu.
Mozná jsi provedl něco strašného.
Ale co teď před sebou vidím...
je mírný...
prostý člověk.
Vše co chci, je, abys mi slíbil...
že jsi schopný zůstat u Lindy a Franka.
Víš. Že bys jim nikdy...
neublížil, za žádných okolností, že ne?
Nikdy bych jim neublížil.
To jsem si myslel. Promiň, jestli jsem tě nějak urazil.
Vypadáš přemýšlivě, víš?
Vypadáš pořád hluboce zamyšlený.
O čem teď přemýšlíš?
Přemýšlel jsem, že bych vzal nějaké ty smažené hranolky s sebou domů.
A co před tím?
Moment...
Před tím jsem myslel...
že by se hodilo tak šest nebo osum plechovek toho konzervovaného masa...
kdybyste měl nějaké navíc.
Frankie, podej mi ten salát.
Drž si ten talíř.
Já tam dosáhnu. Jekto, že tu s náma není Karl?
Nevím. Říkal, že se nají venku.
Nenechám ho otravovat vás. Dej si na to dressing.
- Ano. - Jenom mi toho chudáka přišlo líto.
Kdo by s ním sakra jedl, když u toho mlaská a nevím co?
Někdy vydává divné zvuky, to jo.
Mě se líbí, jak mluví.
Je to jako když přede závodní auťák. Uklidňuje mě to.
A to je dobrý.
Z čeho bys měl být nervózní? Jsi jenom kluk.
Neplatíš účty, nevedeš podnik.
Ani nemusíš pracovat. A nemáš za prdelí žádnou fůrii.
To nevím. Prostě jsem nervózní.
Můžete mi někdo podat tu šunku?
Jo. Promiň.
Dík.
- Víš co, sakra? - Co?
Vím co budeme dneska dělat.
Prosím, to ne.
Zavolám Morrisovi a zahrajeme si s kapelou.
Pěkně se vyřádíme.
Chtěl bych jim ukázat Karla. Možná by ho rozparádili.
Ne dneska. Nejsem pro.
Vždycky tady jsou až do rána. Já to vzdávám.
Vůbec nic nemusíš dělat. Jenom dát chipsy do misky...
a udělat led, až na tom budem špatně.
Posledně jsi Morrise a ostatní vyhodil. Prý se nemají vracet.
Do toho ti nic není. Kromě toho, takhle to mezi kámošema chodí.
Nasrat. Volám jim.
Lindo, běž do garáže a přines mi kytaru.
Je někde mezi těma kravinama.
Teď?
Jo, teď. Už jim volám.
Morrisi, co děláš, chlape?
Kde je Randy a ostatní?
Jo, teď. Prosím. Frankie, Běž pomoct mámě.
- A kdy budeme jíst? - Vydrž.
Najíte se až se vrátíte. Přineste tu kytaru.
Pojď, zlato.
Chci nás dát dokupy.
Jó.
Zavolej mu.
Ťuky ťuk.
Karle, poslouchej.
Dnes v noci tady bude party.
Doyle si pozval svý kámoše z kapely, chtějí se opít, pak se mlátit
a pak na terase vystřelit pár rachejtlí.
A je to. To bude pařba.
Hej, Lindo, zavolej Vaughanovi, aby sem přišel.
Chci ho tady. Chci, aby se pobavil.
Ne, Doyle. Vaughan nechce přijít.
Pozdě, Lindo. Už jsem mu zavolal. Buď příjde sám, nebo si pro něj dojdu.
Hej, Frankie.
Vezměte s Karlem tu vanu a pojďte mi pomoct schladit nějaký pivka.
Karle, pomož mu s tou vanou. Dělej, Frankie.
Tak jdem na to, Johnsone!
Raz. Dva. Raz, dva, tři, čtyři.
Musíš to zahrát celé. Kvílej si na koncertě, ale teď to zahrej celé.
- Ne, zahrej to-- - Líbilo se ti to, Vaughane?
Jistě. Znělo to jeko hitovka.
Karle, líbilo se ti to?
- Hádám. - Nechcete toho nechat?!
- V tom bordelu se nedá spát! - Hej!
- Je noc. - Hej!
- Volám policajty! - Už jsem ti to říkal třikrát!
Zákon stojí při mně!
S šéfem zdejší policie Shelnutem hráváme karty!
Tak mi polib prdel ty starej prde!
Ty s Frankem to tu ukliďte. A přes nástroje dejte plachtu.
Já s chlapama jdeme do nonstopu. Došel nám chlast.
Karle, pojď s náma. Vaughane, ty taky.
Už je pozdě. Zítra musím do práce.
Nebuď labuť. Všichni zítra pracujeme.
- No tak. - Nechce.
Nechoď, jestli se ti nechce. Všechno rozfofruješ, Doyle. Jseš ožralej.
Neutratím všechno. Budu sekat dobrotu. Slibuju.
Miluju tě, zlatíčko.
No tak, Karle. Pojď s náma.
Jenom se snažím, aby tihle dva mezi nás zapadli.
No tak, Vaughane. Bude sranda.
Karle, no tak. Poďme.
- A ty to přikryj tou plachtou. - Já jsem nic špatnýho neudělal.
Hej! To mě nikdo nevezmete?
Pochybuju, že vy postižení zkurvysyni víte,
že sedíte v pickupu s prodlouženou kabinou pro posádku.
V některejch kruzích je považovanej za automobilový umění.
Opravdu zvládneš řídit? Dost si toho vypil.
Kdybys chlastal tak dlouho jako já, vypěstoval by sis odolnost.
Dej to k sobě pod nohy.
- Hej, Freddy. Jak to jde? - Jak to jde, Doyle?
Jak se vede chlape?
Viděl jsem v novinách tvou fotku s tou velkou basou.
Jo, byla fakt velká.
Chlapi.
Zdar, Freddy.
Freddy.
Neřídíš opilej, že ne, Doyle?
- Jo, jsem trošku. - To je mi jasný.
Jeď opatrně, aby ti ten kripl vzadu nevypadl.
Máš tam pěkně narváno.
Došel nám chlast. Jedu tady kousek nějakej sehnat.
Dáš si závod?
Ale no tak, Doyle. Jsme ve službě.
Ale příští týden tě dostanu 327kou.
Jo, tak to si zkus.
Nerozumím úplně o čem to mluvíš.
- Přesně o tom, můj mladý příteli. - Nechápu.
Čistí mi to hlavu.
Morris je fakt dobrej na filosofii a tak.
Proto on a já tady píšeme písničky.
Já přijdu s dobrým nápěvem nebo, jak říkáme, melodií...
Morris píše texty.
Skoro jako Gary Brooker z Procol Harum.
Ještě nikdy jsme od vás nic nehráli. Ani jsem žádnou neslyšel.
Jenom pořád mluvíte.
Pokud se pamatuju, tak nehrajeme žádnou písničku s textem.
Nemáme ani zasranej mikrofon ani repráky!
Jednu jsme složili včera před obchodem.
Morris ji nazval, "Stuart má pohodlné auto."
No a jako ve country písničkách jsou tam vsuvky...
"Obvykle je někdo v kufru."
A já přišel s našlápnutou melodií.
Na to se nemusíš ptát génia, Vaughane.
Morris je novodobý básník.
Trochu jako bývali zastara.
Jó, mám jednu novou. Tahle se jmenuje: "Napětí."
Je to nějak takhle:
Stojím na kopci, ne ulici...
dech - v zádech zabíjení - jmění.
Nevadí přemýšlivec...
zabíjející kusem železa.
Zůstává sám...
pečíc koláčky z nespokojenosti...
teplem z pračky.
Opouští duši.
Pak jak býva v básních tečka tečka tečka.
Tak nějak, mimo střed, upustím...
no a pak: Opouští duši...
rozdělujíc vody kostní dřeně...
...
lidstva.
Zatraceně dobrá píseň, že jo?
Fakt.
Nemyslím, že to bylo správně.
Ta "tečka tečka tečka" byla mezi...
"kostní" a "dřeň".
Ale jo.
Tečky budou tam, kde budu chtít já.
Melodie a nápěvky. To je tvoje branže, Terenci.
Jsi nápěvkář.
Já těm slovům nerozumím.
Všichni zmlkněte nebo se zblázním.
Kromě toho, Karl už je trochu mimo.
Takhle to původně nebylo, to si pamatuju.
Nepotřebujeme žadné fata morgana. Musíme cvičit, zkoušet.
Řeknu ti co potřebujeme. Potřebujeme placené kšefty.
Nepotřebujem tenhle virvál. To je směšné.
Ámen, Johnsone.
Nemáme žádnou zasranou kapelu!
Nemusíme sakra zkoušet!
Ani nepotřebujem posranýho manažera!
Vy sráči! Jste banda ztroskotanců!
Já jsem tu jedinej při smyslech!
A vypadněte kurva z mého baráku!
Není tvůj. Patří Lindě.
Zkopu tě do kulata.
Já tě do prdele zabiju, jestli na mě promluvíš!
Vypadněte všichni, dřív než bude moc pozdě!
A co nástroje?
Pojď sem, ty malej skrčku!
Pojď sem, ty malej posranej skrčku!
Vypadněte! Všichni!
Vypadněte sakra!
No tak, vy blbci!
Vypadněte kurva!
Běžte si cvičit, do prdele!
No tak, Morrisi. Zasranej génie. Zvedni se sakra...
a vypadni, zatraceně!
Tohle není správný, Doyle.
- Asi jsi nemocnej. - Vypadni!
Nikdo to takhle nechce.
Na papíře to vypadá pěkně. A stejně je nezpíváme.
- Právě jsi ukázal co v tobě je. - Jdi mi z očí, ty buzno!
Hej! Řekl jsem ven z mýho domu!
To platí pro buzíky i dementy!
Zvedněte zadky a vypadněte!
Tohle není tvůj dům, Doyle. To je můj dům.
A já rozhoduju kdo půjde a kdo zůstane.
Máš svůj dům. Proč nejdeš tam?
Víš dobře, že se mnou nemáš tak mluvit.
Nenuť mě ti něco udělat.
Nesahej na ni.
To je trapné, Vaughane.
Lindo, běž do postele. A vezmi toho malého smrada s sebou.
Ty tu dnes nezůstaneš.
A vystřízliv než se vrátíš. Mé dítě tohle nemusí vidět.
Raději vypadni hned nebo to bude napořád.
Jestli jenom pomyslíš na to, že se mnou skončíš, říkám ti...
Budeš víc mrtvá než závora.
- To by mohlo být lepší než teď. - Jsem svědek, že jsi jí právě vyhrožoval.
Vypadni a to hned!!
Ty vypadni!
- Neříkej mi, co mám dělat. - Vypadni!
- Nedělej to! - Volám policajty!
- Zatraceně, ty malej parchante! - Nešahej na mou mámu!
Nešahej na ni! Běž domů!
- Vypadni odsud! - Ježíši!
Hej! Zatraceně!
Vypadni odsud!
Dobrá. Okay.
Už jdu. To mě poser.
Jdu domů vystřízlivět.
No tak, běž.
Všichni mě otravujou. Pak se neznám.
- Miluju tě. - No, já tě nesnáším!
Ne, já tě nesnáším, ty parchante! Ne, to ne.
Miluju tvoji mámu.
Já jenom--
nemůžu vysvětlit co se děje.
Jste banda šílenců. Doufám, že se bavíte.
Promiň, zlato.
Řekl jsem promiň, Lindo.
Dobrá. Polibte mi prdel.
A jestli mě ještě nekdy praštíš, ty malej bastarde...
Budeš litovat, že si tvůj táta vystřelil mozek.
Slyšíš?
- Jsi v pořádku? - Jo, jsem.
Zkusme na to raději zapomenout.
Nepotřebujeme špatné myšlenky, že ne?
Ne, zlato. To ne.
Udělám kafe a začnu to uklízet.
Karle, chceš taky kafe?
Po kávě jsem jako krapet nervózní.